Jorden, 18,000 år Før vor tid.
Verden er låst inde i kulde...
højdepunktet af den sidste Is Tid.
I løbet af 10.000 af år...
bliver usmeltet sne, mast sammen til helt massive glaciers.
Begravet under is kappen i gennemsnit 1 1/2 Km tyk
er lande hvor hundrede af millioner lever idag.
Som jordens vand efterhånden bliver låst inde i isen
synker havoverfladen mere end 100 meter.
Afdækket hav bund, forbinder næsten Australien med Sydøst Asien
Japan bliver en del af det Asiatiske hovedland.
Henover Nord Amerika, is fjelde og glaciers
indkapsler hele Canada og hele den nordlige del af USA.
Som Is tiden spredes, opstår Alaska som en genvej.
Langs med kyst linjen til Beringshavet
da havet trækker sig tilbage opstår en stor land gangs bro
over 1000 miles bred og forbinder Asien med Amerika.
Over denne bro, bevæger en flod af levende væsner sig.
Det var starten på en stor bølge af liv
der ville slå sig ned i Amerika, og dette var deres paradis.
På deres vej ind i det gamle Alaska
Indvandrende flokke fandt ny føde og beskyttende dale
Men de blev fulgt af andre fra Asien af voldsomme, kødædere...
sabel-katten, gigantiske bjørne
og den største af alle jægere.
De kom i små grupper fra Siberien
på vej øst i jagt på et spil
uvidende om at de opdagede et kontinent.
Jægerne overlevede af bison, Elge, Krushåret Mammut
og de vilde rensdyr kaldet Karibou.
Den frosne tundra begrænser vegitationen, kød er liv.
Det meste af året gælder slå ihjel eller sult.
Jægerne bliver flere og flere i løbet af et par tusinde år
Men i løbet af Is Tiden
åbnes muren af glaciers mod syd
de fleste drog videre sydpå med deres dyr
til det jomfrulige kontinent forude.
Deres efterkommere bliver Apache, Sioux, Aztec og Mayaér
lnca og Amazoner.
Dog bliver nogle her i Alaska.
For dem, er det en verden af mystiske kræfter og ånder.
For skriftkloge, Aurora Borealis er dannet
af strømme af ladede partikler fra solen hvorefter de
kolliderer med atmosfæren.
For de tidlige Amerikanere Er Nordlys børn
der ikke er født endnu i leg på himlen.
Her på den yderste kant af eksistens
den vilde natur fra den forhistoriske jord
forsvandt aldrig.
Selv idag, er ensomheden fra fortiden
kun brudt lejlighedsvis af lyden af nutiden.
I Alaska, hvor den sidste Is tid overlever.
Nogle områder fremstår, livløse som en frossen planet.
Lodrette vægge, en mil dybe står som et monument over kraften
i den glaciers der skar dem ud.
Det meste af dette bjergrige terræn er kun tilgængeligt med fly.
Massiv snefald og den sammen pressede glacier is
er så kompakt nogle steder
at kun en enkelt farve i hele farve skalaen bliver kastet tilbage.
en æter blå farve...
både kølig og mærkværdig smuk.
Hvor de frosne floder ender
bliver isbjerge født i et så iøjnefaldende stort skue at
de indfødte stammer kalder det "Den Hvide Torden"
Nogle blokke er på størrelse med en 30 etagers bygning.
Man skulle tro at stedet her er for barsk et miljø for noget levende
men hvert år, efter en vinter der kan vare ni måneder
Bliver Alaska fyldt af liv.
Hundrede tusinder af fugle
søger hertil så langt væk fra som Antarktis
for at lægge æg i Alaska's beskyttede klipper og grotter
og for at leve af, det rige hav.
For en kort periode af overflod
blomstre livet op.
Isfald bliver til vandfald.
Græsset vokser, drevet af op til 24 timers sollys om dagen.
Dyrene har travlt med at oplagre næring
før vinteren kommer tilbage.
Uden overfloden i den varme periode
kunne ingen overleve den lange periode med bitter kulde.
Død sulten efter et halvt år i hi
er selv den lodne brune bjørn
tilfreds med at spise græs i foråret
og deler engen med karibouen for hurtig, for bjørnen at fange.
Efterhånden som maven bliver fyldt begynder legen.
Der er også andet der udspiller sig
på den friske græs mark...
det æld gamle ritual, af forår.
De vil blive sammen som par i kun en dag eller to
og deler en kort hengivenhed.
Bjørnes møde vil lede til undfangelsen af et nyt liv
der vil blive født i det beskyttende hi
i slutningen af vinteren.
En verden af ekstremer
Alaska er omgivet af en enorm tidevands forskel.
Ved lavvande kan en bugt blive tømt ligesom et badekar.
Ved at udnytte den lave vandet stand
gennemsøger den brune bjørn den afdækkede bund.
for at grave efter krabber.
Enhver form for protein er velkommen i forsøget på
at opbygge en krop der kan veje op til 1,400 pund.
Måske, ved at se successen
af moder og unge, kommer en imitator frem.
Men at finde krabber er ikke så let som det se ud.
For en rød ræv, er overlevelse, til dels, at vide hvornår
man skal give op og bare forsvinde.
Som sommerens varme svinder
Bliver Alaska's tre millioner søer til samlings steder.
Bæverne forbereder
sig på den kommende kolde vejr
ved at reparere deres bolig.
Elsdyret fester på de tætte vand planter
gemt på bunden af søen.
Ulve unger diger af moderes mælk
for at nå, næsten voksen størrelse før vinteren kommer.
Men sommer idylden
kan blive forstyrret af en indtrænger.
Den sorte bjørn har et blakket omdømme
men det er den mest legesyge af bjørne racen
og med kysten klar og det kolde vand
må selv en bjørn give efter
for fristelsen til bare at have det sjovt.
Livet langs kysten er også lettere i den varme årstid.
Efter en vinter, og ramponeret af Nord havets storme
skriger søløve kolonien af fuld hals selv mod solen
som gæster der hygger sig med en dag ved stranden.
Legen : som Konge af bjerget starter.
I søløvernes verden betyder størrelse noget...
men tåldmodighed vinder.
Klosset på land, men i vandet bevæger søløven sig
med en lethed som en cirkus artist...
både akrobat og klovn.
Ligesom engen, blomstre Alaska's hav af liv
i den lange dags lys.
Vandet er så rigt at...
pukkelhvalen svømmer næsten 6,000 kilometer fra Hawaii
for at svælge sig i Alaska's sommer med overflod.
Pukkelhvalen faster i op til 8 måneder
i det relative føde fattige vand i troperne
hvor de parre sig og føder.
For overlevelse, er de næsten totalt afhængige af krillén
og små fisk der samles her om sommeren.
For at fange de enorme mængder
af føde de skal bruge
har nogle pukkelhvaler udviklet en ekstraordinæran teknik
af fælles fangst.
Ved at dykke ned under
omringer de en stime at sild
mens en eller flere synger en rituel fangst sang.
Samtidig med, en hval blæser et rundt net af bobler
rundt om fiskene.
Og så, når fælden er klar
skyder hele gruppen op gennem bobel badet.
Hver race finder en måde at overleve på.
Pukkel hvaler har lært at finde på
og, mere vigtigt, at samarbejde.
Om sommeren, kommer et mirakel fra havet
i bølge efter bølge
kommer laksen tilbage fra det åbne ocean
og begiver sig på den sidste rejse op mod strømmen
for at gyde i den samme strøm hvor de blev født.
Sølv laksen optræder i akten af gydning...
en fænomonal lugte sans leder dem...
de strømmer ind mod Alaska i millionvis
i en endeløs stime af liv.
De har foran sig en maraton rejse op mod strømmen
sommetider hundredevis af kilometer lang
alligevel fortsætter de
selvom de møder helt umulige forhindringer.
For den brune bjørn, er ankomsten af laksene
det aller vigtigste måltid om året.
Det er den sidste mulighed for at få sul på kroppen
til de kommende måneder de ligger i vinter dvale.
Den herskende bjørn kræver det bedste fiske sted.
Sådanne opgør er sjældent blodige.
Størrelse er magt.
Den opsætsige finder bare et andet sted.
Bjørne bliver ikke født med fiskeri evne.
Hver udvikler en højt specialiseret
fiske stil.
Der er skanner typen
og abeefter skanner.
Bokser typen.
Dykker typen.
Let at distrahere.
Sniger typen.
For dykker typen
er der ikke vigtigt at være stilfuld men vedholdende.
De fleste bjørne fisker alene og egoistisk.
Kun en moder deler hendes fangst.
For nogle, er grådighed deres fiske stil...
Snupper typen.
Lakse bordet vare kun kort.
Ingenting går til spilde.
Mange spiser, men med vinterdvalen lige om hjørnet
har bjørnene virkeligt travlt.
For at lagre fedt, må bjørnene fiske op til 20 timer dagligt.
Store hanner kan tage op til 150 kg. på.
Succes i den brune bjørns verden
er kun et spørgsmål om at nå den rette vægt før søvnen.
Nogle når den, lidt for tidligt.
For de laks der, kommer forbi samlingen af jægere
er tiden ved at rinde ud.
Kraftige instinkter har bragt dem tilbage
for at lægge og befrugte æggene af den næste generation.
Kun en ud af hundrede der blev født her, har overlevet til at
udføre denne, sidste handling
og for at give liv, vil de alle dø.
deres æg vil udvikle sig neden under vinter isen
i vandet, næret
af deres forældres nedbrudte kroppe
vender tab til genbrug, slutningen til en begyndelse.
Efter, ned til kun seks uger med varme
begynder luften at blive kold.
Sommer gæsterne vender mod syd for at undgå vinterens, voldsomme kulde.
Det første snefald kan komme i august.
Nu må Alaska's dyr bruge alle instinkter og evner
for at overleve vinteren.
Så mange som 4,000 ørne samles langs med Chilkat floden
i det sydøstlige område
den største kendte forsamling af skallede ørne i verden.
Selvom de fleste af Alaskas floder fryser til
holder geotermisk varme Chilkat åben
der gør at ørnene kan finde føde
i flodens sidste lakse stime.
De skallede ørne ved at de skal komme sent om efteråret
til stedet, der vil hjælpe dem med at sikre, deres overlevelse.
Et af Alaskas dyr venter med længsel på den kommende vinter.
Hvor de fleste andre dyr ville dø af kulden
trives Isbjørnen.
Deres kropsvarme er bibeholdt af et tykt lag fedt
og en isolerende pels af gennemsigtige, hule hår.
Med sommerens mangel på hav is er isbjørnene
strandet inde på land
hvor de ikke kan jage deres favorit bytte
Ringsælen.
Lige nu, overlever de kun på det lagerede fedt
og begravede gevirsvampe mens de, tålmodigt venter
på at havet skal fryse til så de kan genoptage deres jagt.
Nogle hanner bruger ventetiden til lege slåskamp.
For hunnen og ungerne er den lange ventetid
både til moderlig kærlighed og fare for ungerne.
På trods af den konstante beskyttelse af moderen
overlever mindre end halvdelen deres første leveår.
Ulykker og sult er konstante trusler
men hun skal også undgå hendes egne.
Han isbjørne vil æde en ubeskyttet unge.
Få mødre, i hele naturen er så hengiven som isbjørnen.
Ungerne lærer tidligt at adlyde hendes kommandoer.
Endelig, fryser havet til.
Perioden med at vente og faste er forbi.
Med deres helt ekstraordinære lugtesans
kan de lugte en sæl der er 30 kilometer borte.
Vinter festen skal til at begynde.
Andetsteds i Alaska
er den mørke tid begyndt manglerne sætter ind.
Karibouen samles på den frosne jord
skraber under sneen dag eller nat
efter mos og måske lidt græs.
De leder efter føde
og er sårbare overfor sultne rovdyr.
For en flok ulve
er byttets spor nemmere at følge i sneen.
Med kæber stærke nok
til at knuse Karibouens største knogle
efterlader de sig meget lidt.
For en race der skal samarbejde
for at overleve, er styrkeprøver korte
Flok lederens dominans er næsten fuldstændig.
Når vinteren er på sit højeste og indsvøber Alaska
kan temperaturen nå ned på minus 50 gr. eller mere.
Elge har lært at ændre deres kost om vinteren
de spiser kun føde med den højeste protein mængde de kan finde.
Men det er en barsk tid for de unge dyr.
Halvdelen vil ikke overleve vinteren.
Bison, er beskyttet af langluvet hår på hovedet og skuldre
men danner en speciel vinter pels
til at dække deres bagkrop.
Moskus oksen er udstyret med brede hove
til at gå i sneen med.
og en vinter underpels der ligner cashmere uld
blødere end et lam uigennemtrængelig for kulden.
Alaska's sidste hornbærende overlever
fra Pleistocæn tiden
den har evnet at modstå og har tilpasset sig livet
i dens kamp mod elementerne.
Mennesket, har også, tilpasset sig til vinter landet.
Kaldet "Eskimoer" af fremmede
Efterkommere af de folk der krydsede istids landbroen
lnupiat´ne lærte at bruge enhver ressource i deres frosne ørken.
For føde, vendte de sig mod havet.
Selv idag, ser de frem til ankomsten af grønlands hvalen.
Men lnupiat har altid været ærbødig
de tror, at hvalen giver sig til dem, som en gave.
Jagten, godkendt ved international lov
er et helligt ritual for lnupiat folket.
Mens de trækker hvalen på land
takker de hvalen
for dens gave af livs bevarende mad
for at overvinde den nålestikkende kulde.
For andre mennesker, har kulden stået som en dødelig trussel
dramatisk skiltret i billeder af en anden tid.
I 1897, et af historiens største guld fund
tiltrak næsten 250.000 "stampeders"
gennem de snedækkede bjergpas i Alaska
mod guld felterne i Klondike.
I forventningen om hurtig rigdom
traskede de hovedløst ind i istiden.
Halvdelen af guldgraverne ville ikke engang nå frem.
Ankommende skibe blev lås fast 8 måneder i isen.
Mange prøvede at nå frem med pak heste.
Dyrene døde i tusindevis.
Hundrede af mænd døde af kulden
eller blev begravet levende af laviner.
Af de 250.000 der kom, blev måske 400 af dem rige.
men en del der ikke fandt hurtig rigdom blev inspireret
af udfordringen i dette nye land
Som bølger af andre gennem tiden
tilpassede de sig til Alaska og de blev.
5, 4, 3, 2, 1,.... Afsted.
Foran en forsamling der indbefatter efterkommerne
af disse "stampeders"
tager hunde slæder afsted fra Anchorage hvert år
til mindet om det store "Guld Rush"
et tusinde-mile løb verdens kendt som :"The lditarod".
I den ægte ånd af Alaska
vinterens hårde udfordringer bliver brugt i en barsk sport.
Hvert år, når den varme periode er på vej
vil det store skue af livets modstands dygtighed
igen udfolde sig i Alaska.
Dagene bliver længere, græsset kommer frem
og langs med flod bunden
bliver løftet om fremtiden gentaget.
Små glimt af liv kommer
laksen klækkes og vil snart tage afsted
for, om nogle år, komme tilbage og gøde Alaska
som et mirakel om sommeren der giver liv om vinteren.
Det er et land med utallige floder
og bjerg toppe stadig unavngivne
et sted formet af is og ensomhed.
I Alaska, er vi vidner til triumfen over selve livet.
Her, kan vi genopdage en vitialitet
der er forsvundet fra vores liv
og igen vække til live Ånden af det vilde
og huske, ikke med hovedet, men med vores blod og hjerte.
Uanset om vi nogensinde kommer til Alaska